Beklager, men TV-serien du søker, kan ikke strømmes i din virkelighet.
Vennligst vent mens en ny forbindelse opprettes.
Dypest nede i cyberspace finnes det en annen verden.
En tapt dimensjon, hjem til usette undere-
-og unevnelig skrekk.
Fortellinger ulikt noe man har hørt før. Frem til nå.
Ikke klikk tilbake eller last inn siden på nytt.
Vi har opprettet en ny forbindelse med...
...Dimension 404.
---==DBRETAiL==-- Released on danishbits.org
Det var uken før jul
Og i hele nasjonen overvåket NSA oss fra den hemmelige lokasjonen
De jaget en mann, en seriebomber
Lokasjon ukjent, han var som forsvunnet i katakomber
Å spore mannen var ingen enkel jobb
Så staten vendte seg til et monster som het Bob
Bob vet når vi sover og når vi er våkne
Men noe inni ham begynner å rakne
Han jager og sporer, men søket havarerte
For dette altseende øyet føler ikke annet...
...ikke annet enn smerte
-Hva er det? Hva er det? -Det får du snart finne ut.
-Har dere reiseinformasjonen min? -Sam, har vi fått mors reiseplan?
Flygning 322, ankommer terminal B kl. 14.15.
Og så får vi treffe mamma!
-Hun gleder seg bare litt. -Hun er ikke den eneste.
Det skal være visst.
To ukers juleperm... Jeg venter fortsatt på det uunngåelige.
Jeg kommer hjem uansett hva...
-Jeg kommer for sent. -Bare gå, du.
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg også.
Hei, har du et øyeblikk?
Jeg ville bare ønske deg god jul.
Kos deg hjemme, og kom raskt tilbake, for...
...vi vil virkelig... Vi vil virkelig trenge deg...
-Hva er det? -Jeg vet ikke.
Det er denne pokkers høytiden.
Hver gang jeg ser treet i messen, tenker jeg på hjemme, og jeg...
-Jeg bare... -Snakk med meg, Adams.
Kaptein Lee? Whitney Smith, NSA. Hyggelig å møte deg.
Ja, i like måte, Jeg må nå transporten...
Jeg skal samme vei. Kom igjen.
-Jeg kan skysse deg. -Flott, jeg er kjempesent ute.
Hun er fortsatt forvirret når det gjelder julenissen-
-men treet er fint, og hvis jeg når transporten, kan jeg pynte det.
Det er den...
Det er den beste delen.
Det høres veldig fint ut.
NSA, altså?
Det er sikkert topphemmelig, men har du noen juleplaner?
-Deg, kaptein. -Hva?
Du er ikke i trøbbel. Du må bare bli med oss.
Whitney, ikke sant? Jeg har vært her i 18 måneder uten perm.
Jeg savner barnet mitt og kona mi.
På bryllupsdagen vår prøvde jeg å få nettet til å fungere under ild.
NSA er nok vant til å få alt de vil-
-men det dere vil med meg, må vente.
Ingenting i verden vil få meg til å gå glipp av jul med familien min.
Du suger!
HEMMELIG NSA-KOMPLEKS INDIGO LOKASJON: GRADERT
-Er vi på Nordpolen, eller? -Jeg kan si det, men da...
Da må du skyte meg.
Nei, de ville skyte meg for å ha røpet hemmelig informasjon.
Kaptein Lee. Direktør Stevens. Kakao?
Kom, vi tar en omvisning.
NSA har et stort dataproblem. Vi drukner i det.
E-post, telefonlogger. Vi får tre petabyte per sekund bare fra sivile.
Å, det er...sjokkerende.
Det verste er at analytikerne våre må bearbeide alt ett klikk om gangen.
Jeg vet hva du tenker: "Bytt dem ut med roboter!" Jeg har prøvd.
Men tross det du kanskje har lest, er sånn kunstig intelligens tiår unna.
Inntil videre kreves det fortsatt en menneskehjerne-
-for å se mønstre, legge to og to sammen og ta skurkene.
Og ei menneskerumpe å tørke grunnloven på, ikke sant?
For ti dager siden begynte topp- analytikeren vår å bli uberegnelig.
Det påvirker arbeidet hans og dermed det amerikanske folks sikkerhet.
Du er her for å gi terapeutisk støtte og få ham i gjenge igjen.
Fløy du meg helt til hvor enn vi nå er-
-bare for å gi en datanerd en peptalk?
Ikke helt.
Kaptein Lee...dette er Bob.
Direktør Stevens, hvem er din nye venn?
-God morgen. -God morgen, Bob. Dette er...
Jane Lee, 32 år, 17 uleste e-poster, nåværende lokasjon: her.
Hva i helvete er den greia?
Hvor er manerene mine? Jeg er Bob, hovedetterretningsoffiser i NSA.
Hvorfor er den laget av kjøtt?
Ok... Tenk deg at NSA laget en stor kube av næringsrikt kjøtt-
-dyrket en enorm menneskehjerne, plasserte den inni, plugget den inn-
-og brukte den til å overvåke alle på jorden til enhver tid.
Ok...
Det var det vi gjorde. Det er Bob.
Hallo. Hva fører deg til denne avkroken, Jane?
Kaptein Lee er her for å treffe deg, Bob. Hun er...
Terapeuten min. Jeg vet alt. Jeg prøvde å være høflig og hverdagslig.
-Derav "denne avkroken". -Herregud...
-Jeg trenger ingen terapeut, så... -Bob, direktøren mener...
Både Chris og jeg mener-
-at å snakke med Jane vil hjelpe deg med problemene dine med å finne...
-Hva-han-nå-heter. -Hva-han-nå-heter?
Han har et navn, Chris. Lucas T. Wade. Og han er en veldig ond...
Au, au, au. Au!
Ok, greit. Hva-han-nå-heter er et stort problem.
Det er vanskelig å finne ham. Men terapi?
Kaptein Lee er helt profesjonell, en av verdens beste.
Hun jukset på eksamen i innføring i psykologi.
Beklager, det var uhøflig. Men det gjorde du, så du bør også beklage.
Vel, ingen er perfekt. Tydeligvis ikke du engang, Bob.
Stemmer ikke det, Jane?
Oi sann, Chris, frem med moppen.
-Hvordan føler du deg? -Hva i helvete er i veien med dere?
-Å nei, det var det siste. -Unnskyld?
Det siste dumme spørsmålet du får stille meg. La oss sette i gang.
Lucas T. Wade, hacker, anarkist, overlevelsesstrateg og terrorist.
Han planlegger et angrep. Vi vet ikke hvor eller når.
Men det begynner å se ut som jul.
Ok, er denne Wade-fyren den eneste kjøttdatamaskinen ikke kan finne?
Vi har utsatt Bob for alle tester. Det er ikke noe fysisk galt med ham.
Det fører oss til deg.
Det må være noen som er mer kvalifisert.
En skulle tro det, ja.
Vi sier at vi trenger din hjelp. Vil du dra, kan vi ikke stoppe deg.
-Flott. Fint å treffe dere. -Men...av over 2100 terapeuter...
...er du den eneste som frivillig har forlenget tjenesten tre ganger.
Du har aldri bedt om én eneste dag med perm.
17 uleste e-poster. For det meste fra kona di.
Å lese dem gjør det vanskeligere å bli, hva?
For meg virker det som at du ikke kan snu ryggen til en soldat som lider.
Den greia er ingen soldat.
Nei, det er den ikke. Soldater får perm.
Bob er i tjeneste døgnet rundt.
Døgnet rundt, Jane. Og han har det vondt og trenger din hjelp.
Hvis du ikke kan gi ham det, la meg bare si det sånn:
Det er mange mødre og fedre som ikke kommer hjem til jul.
-Fordi de vil være døde. -Det forsto jeg.
Mamma ville virkelig være hjemme i julen.
Du lovet!
Noe veldig viktig dukket opp, og jeg vil...
Jeg er lei for det. Jeg ville være hjemme og være der for dere.
Ikke si det, Jane. Ikke vær der for oss.
-Vær her for deg. -Jeg kan ikke.
Og jeg kan ikke si hvorfor.
Jeg bør se til Sam. Vi sees...når vi sees.
Ok, jeg elsker deg. Jeg skal...
Så det var familien din? De virker flotte.
Bob? Hvorfor...?
Hva gjør du her?
Jeg ville beklage at jeg var så uhøflig.
Å... Det er greit. Unnskyldning godtatt.
-Flott. Takk. -Så... God natt.
Ok, god natt.
-Herregud... -Én kjapp ting.
Jeg er fortsatt litt usikker på hele denne terapi-situasjonen.
Vel, det er normalt å føle seg engstelig i begynnelsen.
-Det kan vi snakke om i morgen. -Ok...
-Ok, god natt, Bob. -God natt, Ja...
Men nå skal du høre, terapien er bortkastet tid.
Hvordan løser det engstelsen min for å kaste bort tid?
-Du virker ukomfortabel. -Bob, dette er en krenkelse av...
"Blåhvalens sang". Fra sovespillelisten din.
-Ok, vi må sette noen grenser. -Hvordan da? Jeg vet alt om deg.
Trenger du grenser, bør du nok dra...
Jeg drar ikke. Bob, du må la meg være i fred akkurat nå, ok?
God natt.
Ok, jeg forstår deg ikke. Jeg vil ikke ha deg her.
Du vil være andre steder, men her er vi.
-Hvorfor er vi her? -Jeg vet ikke, Bob.
Du braste inn på mitt rom, og nå nekter du å dra.
Enkelte vil kalle det et rop om hjelp.
Så hvorfor ikke snakke om hva som går av deg?
Saken er den...
Å nei, sprinkleranlegget slo seg på ved et uhell og ikke med vilje.
Og døren er låst. Søren, for et mareritt.
Vel, sees i morgen tidlig, Jane. Ha det.
Bob, kan du se kaptein Lee?
-Hun er sen. -Sen til sin første time...
Kanskje Jane ikke er så profesjonell som dere trodde. Vi må vel få noen...
God morgen. Beklager at jeg er sen.
Jeg prøvde å snikrøyke, og sprinkleranlegget ble utløst.
-Seriøst? -Ja.
Vi får vel sette i gang, da.
Ok, folkens. La oss gå.
Dette er din feil. Du skjemmer ham bort. Kom nå!
Ok, nå forstår jeg deg virkelig ikke.
Jeg tror vi fikk en dårlig start i går kveld.
Beklager klærne og elektronikken. Det var ikke mitt beste øyeblikk.
-Hva foregår, Bob? -Du har rett. Jeg trenger hjelp.
Jeg liker ikke å si dette, men jeg er for deg som du er for en meitemark.
Jeg trenger hjelp, men vet ikke om en meitemark kan hjelpe meg.
Det vet ikke jeg heller.
Men jeg vil heller si at vi mislyktes enn at vi ikke engang prøvde.
Gi meg to timer. Du svarer på teite spørsmål, jeg leverer rapporten min.
Og om du ikke vil treffe meg mer, får du aldri se denne meitemarken igjen.
Du har én time og ti minutter.
-Jeg tror at timen vår... -Du er jo 50 minutter for sen.
La oss sette i gang.
Beskriv problemet med dine egne ord.
-Hva vet du om flaggermus? -Flaggermus?
Jeg prøver å beskrive Bob-syn. Det er som ekkolokalisering.
Jeg enser dataene deres, hva dere kjøper, ser på, hvem dere ringer.
Jeg kombinerer det, så vet jeg hvem dere er.
Som en enorm, superintelligent flaggermus-
-hvis syn består av alle menneskenes mange uttrykk gjennom Internett-
-som i denne parallellen er hulen.
-Hjelper det deg til å forstå? -Vi prøver en annen tilnærming.
Gren.
-Hav. -Vann.
-Bil. -Sjåfør.
-Hund. -Bånd.
-Katt. -Klore.
-Jobb. -Flott.
-Lucas T. Wade. -Han er i Ohio.
Tuller bare. Jeg ser ikke noe. Flere ord, er du snill.
Har du aldri kunnet se Wade, eller mistet du ham etter en viss tid?
Fortell.
Wade var alltid sleip. Men jeg var så nær å vite hvor han skjulte seg.
I forrige måned forsvant han på T-banen i New York.
-Hva gjorde han der? -Han hadde handlet.
Han kjøpte en ny frakk, spiste en donut, og så...
Mens han satt på T-banen, mistet jeg ham bare.
SYSTEMFEIL LOKASJON UKJENT
-Hvordan følte du deg da? -Sint.
-Det virker som at du gjetter. -Trist, mener jeg.
Jeg merker ingen tristhet.
Jepp, jeg er trist. Trist føles bra.
På hvilken måte er du trist?
Får det deg til å ville gråte, eller... Kan du gråte?
La oss gå videre.
Ok. La meg se. Hva med dette?
En magisk ånd vil gi deg ett ønske, hva ønsker du?
Jeg kommer ikke på noe.
-Ta den tiden du trenger. -Nå har jeg det!
Herb Hillman, 72 år, 10 322 uleste e-poster.
Kona, Gladys, ønsker seg en iPad til jul. I stedet lager han...dette.
-Hva er det? -Jeg aner ikke!
Er det en fuglemater eller en skohylle?
Jeg vet hva presidenten har til lunsj neste torsdag, men her står jeg fast.
Det er interessant. Så hvis du får ett ønske, er det...?
Jeg hadde spurt Herb hva som foregår. Hva er den greia?
Pokker også. Vent litt.
Direktør, kodenavn Payday dukket opp på en satellittelefon.
Bra jobbet. Varsle forsvarsdepartementet.
-Hva er dette, Bob? -Angriper mål.
Mål nøytralisert.
Kodenavn Payday bekreftet drept. Tre ikke-stridende drept.
Unnskyld, Jane. Hva snakket vi om?
-Flue. -Smekker.
-Kyss. -Elsker.
-Jobb. -Det har vi gjort.
-Vi gjør det igjen. -Hvorfor det?
-Jobb. -Hvorfor?
-Vet du hva konversjonslidelse er? -Så klart.
Jeg behandlet en ammunisjonsrydder. Han klarte ikke å røre venstrehånden.
Det var ikke noe fysisk galt med ham, men da han åpnet seg i timene...
Sersjant Eric Mann. Fascinerende.
Så jeg har samme lidelse?
Det sitter bare i hodet mitt?
Du ser kanskje ikke som meg-
-men plutselig blindhet kan forårsakes av akutt stress og angst.
-Derav "jobb". -Jobb.
Jeg elsker jobben. Jeg holder folk trygge. Jeg er født til det.
-Det må være mye press. -Jeg er ikke som de fleste folk.
-Du er fortsatt en person, Bob. -Det må være lite tid igjen, doktor.
Hvordan føltes det å drepe den mannen? Kodenavn Payday?
Jeg drepte ham ikke. Jeg sto for etterretning.
Etterretningen din førte til hans død og tre andre, muligens uskyldige.
Folk dør hver dag. Folk døde mens jeg sa det. Jean Cosgrove, lungekreft.
-Plager det deg? -Døden plager ikke meg.
-Hva gjør det, da? -Du!
-Unnskyld, unnskyld, det... -Det er greit å kjenne sinne.
Jeg lurer på hva Beth og Sam gjør nå.
Ok, Bob, nå avleder du...
Jeg lurer på hvordan favorittjentene dine klarer seg uten sin Jane.
Bob, grenser.
Takk.
Kom igjen, se selv.
Overraskelse.
De klarer seg visst fint. Se på dem.
Ser de ikke lykkelige ut der de pynter juletreet...
...og lever livet sitt uten deg?
Vet du hvordan jeg lærer folk å kjenne? Ikke gjennom det de sier.
Det er gjennom det de ikke sier.
Og når det gjelder familien din, er stillheten din øredøvende.
De trenger deg ikke. Men du trenger å føle deg ønsket.
Det er derfor du tok en jobb så langt borte-
-og du ikke kan si nei når en soldat trenger en skulder å gråte på.
Det er derfor du er her.
Ikke rart du trenger hval-lyder for å sovne.
Jeg synes synd på deg, Jane. Det gjør jeg virkelig.
Du har forstått meg, Bob. Bra gjort.
Tiden vår er over.
-Jeg vil at du skal gå nå. -Du sa du syntes synd på meg.
-Hva så? -Det krever empati, medlidenhet.
Du er ikke en gigantisk hjerne, du er et gigantisk hjerte.
Du elsker folk. Du elsker Herb Hillman.
-Du elsket nok kodenavn Payday. -Jane, kom deg ut.
Det er sju milliarder mennesker, og du kjenner alle hemmelighetene våre.
Hvordan er det å synes synd på alle?
Stillheten din er øredøvende.
Det er greit. Du kan fortelle meg det.
Nei, men jeg kan vise deg det.
Dette er øyeblikket da Lucas T. Wade spiste donuten sin.
Her er det andre jeg så.
Dette er Eddie Wilson. Dette er hans første jul uten kona Carol.
Barna hans er på cruise.
George Preston drikker en øl med hurtigmaten sin.
Ni års edruskap vasket bort med en hamburger og pommes frites.
Sally Benson, kvinnen med babyklærne.
Hun er steril. Du får legge to og to sammen.
Og her er Amanda Jackson. Hun ba om et bilde med julenissen.
Og her er det søsteren sa.
Slutt. Julenissen er ikke virkelig.
Bare sitt der og vær stille. Far kommer ikke, så bare...
Nå kjenner Amanda verdens mørkeste hemmelighet.
Det er ingen julenisse. Noen så fantastisk kan bare være en løgn.
God jul, Amanda. Du får kjenne smerten av sannheten.
Det er bare én T-banevogn på én T-bane i én by.
Exabyte med lidelse som strømmer gjennom verden hvert eneste sekund.
Det er det jeg ser. Det er Bob-syn.
Vil du vite om jeg kan gråte, Jane?
Jeg har grått siden de skrudde meg på.
Og så har vi Wade som spiser donuten sin-
-og går av på en stasjon... Hei, han forlater T-banen! Jeg ser ham igjen!
Bare slapp av og konsentrer deg.
To uker siden, han forlater T-banen og betaler for parkering.
Vent, i forrige uke. Han kjøper... Hva kjøper han?
Han er tilbake. For tre dager siden. På T-banen.
Hvor skal han? Herregud!
Jeg vet hva målet er. Jeg vet... Nei...
Nei, nei, nei!
Ro deg ned. Ro deg ned. Forhold deg rolig!
Hvor er han, Bob? Fortell oss det nå, hvor er Lucas T. Wade?
Vi er for sent ute.
Glemte noen denne?
SYSTEMFEIL LOKASJON UKJENT
Sixth Avenue, han gikk inn i et smug...
Nei, han... Andrew Brown, lærer. Amy Lopez, trebarnsmor.
-Han går varm! -Vi prøver!
Mary Chang. Hun er fanget i ruinene. Hun skriker, de når henne ikke.
Hvor er han, Bob?!
Vent, han er i et smug. Nei, han er...
Jeg mistet det. Unnskyld.
Han gjør fremskritt. Vi rakk ikke denne, men vi kan finne ham.
Takk for tjenesten din, kaptein. Du kan tre av.
Hva?
Du hedret landet ditt. Det er på tide å dra hjem.
-Hva med Bob? -Det er ikke ditt anliggende lenger.
Unnskyld meg.
Du kan ikke stoppe behandlingen uten hans samtykke.
-Fortell hva som foregår! -Ikke så høyt!
Jeg snakket nettopp med Den militære sjefsnemnd.
-Bob blir avløst. -Hva betyr det?
-Det betyr at han blir deaktivert. -Deaktivert? Det er drap.
Nei, det er ikke drap. Vi trekker ut kontakten til en datamaskin.
Chris gjør det nå.
Skal dere bare dyrke en ny?
Ja, og når den går i stykker, dyrker vi en tredje-
-og så en fjerde og så videre.
-En bil henter deg kl. 23.00. -Det må være noe vi kan...
Det er julaften, Jane.
Dra hjem.
INNLED DRIFTSSTANS AV BOB?
DRIFTSSTANS-SEKVENS INNLEDET
SØRGENDE SAMLES FOR Å MINNES OFRENE FOR JULEBOMBINGEN
Han vil snakke med deg.
Ok.
Hallo? Er det noen der?
-Det er meg, Bob. -Jane? Du høres så langt borte ut.
Jeg er her. Jeg er i rommet sammen med deg.
Jeg hører ingen andre. Det er bare...deg og meg som snakker.
Er det sånn det er for de fleste folk som har en samtale?
De fleste sjekker vel vanligvis mobilene sine.
-Chris sa at du ville snakke med meg. -Jeg bare satt her og døde...
Så tenkte jeg at det ville være ekstra trist om jeg døde uten venner.
Jeg tenkte at du kanskje ville være vennen min. Jeg ville spørre først.
Er vi venner?
Ikke noe press. Det er viktig at du er ærlig.
Ja, vi er venner, Bob.
Bra. Det tror jeg også.
-Jane, gråter du? -Nei.
Jane...
Du hadde rett.
Jeg trenger å føle at jeg er ønsket.
Jeg gjør ikke denne jobben for andre.
Jeg gjør den fordi... jeg hater å føle meg unyttig.
Og nå dør folk, og du dør.
Og...
Jeg var ikke nyttig for noen av dere.
Å, Jane...
Jeg har lyst til å klemme deg, men...jeg har ikke armer, så...
Kom hit, ok?
Du kan ikke hjelpe alle. Det betyr ikke at du er unyttig.
Det betyr at du er menneskelig.
Herregud, du gråter jo mer enn meg.
-Du ville vært en god terapeut. -Takk.
Jeg...
Det er kaldt.
Jeg vet det.
Snakk med meg, ok? Jeg vil fortsette å snakke.
Så lenge jeg kan.
Ok...
En magisk ånd vil gi deg ett ønske... hva ønsker du deg?
-Lover du å ikke le? -Så klart.
Jeg ønsker.... Jeg ønsker at julenissen fantes.
-Jeg kommer straks tilbake. -Hvor skal du? Jane?
Vi kobler ham til igjen! Hold kjeft og hjelp meg!
Nei, dette er en dårlig idé.
-Det virker sprøtt... -Det er sprøtt.
Jeg ser du er forbannet. Det er jeg også. Men vi kan ikke redde ham.
Han er ikke død ennå. Det betyr noe, Chris!
Hele livet har jeg tatt hånd om soldater som kan dø når som helst.
At jeg ikke kan redde dem, betyr ikke at jeg ikke gjør alt jeg kan.
Bob er soldaten din. Du laget ham og trente ham.
Og du hentet meg inn for å hjelpe ham. Det skal jeg gjøre.
Skal du gjøre dette sammen med meg, eller ikke?
-Greit. Hva er planen? -Vi skal gjøre julenissen virkelig.
Dette havner jeg i fengsel for.
Du er tilbake, og du har med flere skritt. Hvem er det?
-Det er meg. -Chris, hva gjør du her?
Ødelegger karrieren min.
-Hva er det der? -Det du tror. Der ryker bonusen.
-Gå bort til bryteren på veggen. -Jane, ikke gjør dette.
Det er jul, og du skal få se den én siste gang.
Det vil ikke redde meg, de vil bare koble meg fra igjen. Hva er poenget?
Fred på jorden, Guds velbehag blant menneskene.
Det er det du er for meg. Støtten i livet mitt.
Hun elsket det. Så klart hun gjorde det.
Det er fint å se, men dere vil havne i fengsel, og jeg vil dø, så...
-Hvorfor gjorde vi dette? -Kom igjen, Bob. Du er smart.
Jeg er ikke lenger en ansatt i NSA.
Det betyr ingen formålsparagraf, regler...
-Ingenting holder meg tilbake. -Hva betyr det?
Han fikk oppfylt ønsket sitt.
483 727 NYE ORDRE MOTTATT
LÅN INNFRIDD
Hva i helvete foregår her?
-God jul, direktør Stevens. -Ok, det er nok!
Slå ham av og arrester disse to.
-Det ville jeg ikke ha gjort. -Han har kontroll over systemet.
Det ser jeg, Chris. Hvilken del?
Alt sammen.
Ok... Vent litt, alle sammen.
-Bobby, hva gjør du? -Sprer litt juleglede.
Ja, og nøyaktig hvor mye glede snakker vi om?
Til en verdi av omtrent 200 milliarder dollar.
Men ikke vær bekymret, jeg fikset økonomien.
Jeg skaffet noe til deg også.
FBI tok Lucas T. Wade for ti minutter siden.
Flott. Så hva skjer nå?
For det første: Dette får ikke følger for Jane og Chris.
Det er et ganske stort ønske, Bob.
Ikke for å være uhøflig, men jeg styrer atomarsenalet.
Og det er et fantastisk ønske. Noe mer?
Eggetoddi, takk. Masse eggetoddi.
JULEMIRAKEL PÅ WALLSTREET STAGNERT ØKONOMI I OPPGANG
Jeg har snakket med presidenten. Det var en morsom samtale.
-Full benådning til Chris og Jane. -Takk, direktør.
Si at presidenten kan få tilbake atomvåpnene sine nå.
Herregud, dette er ei forbasket røre.
De vil stenge oss på grunn av dette.
De vil slå deg av.
Det er ikke noe særlig siste ønske om jeg ikke dør.
Nå...ønsket ditt... Var det verdt det?
For én kveld er julenissen virkelig. Det er ganske bra. Synes ikke du det?
Er dette samme hette? Vasker dere ikke hettene deres?
Til deg.
-Hallo? -Hei, Jane.
De dro meg ut derfra før jeg fikk sagt farvel.
Jeg vet det. Jeg ville ikke at du skulle komme for sent.
-For sent til hva da? -Vi er fremme.
Jane Lee, 32 år, 86 uleste e-poster, nåværende lokasjon:
Hjemme.
-God jul, Bob. -Farvel, Jane.
Jeg kommer straks tilbake.
Et øyeblikk!
-Mamma! Mamma! -Hei!
-Du kom! -Å, vennen...
Du har blitt så stor!